Атанас Далчев
Носачи на реклама

chitanka.info

Те бродят в този град прокажен

без цел, превърнати на вещ,

и вече своя вид зловещ

самички не съзнават даже.

Със поглед тъп и образ впаднал

прекосват този свят засмян

и носят на гърба си — гладни —

меню на някой ресторан.

И как е странно под това

небе, изядено от пламък,

да виждаш (случва се това)

реклама да чете реклама.

Човечество, спри да въздишаш,

скрий лицемерните сълзи!

Човек не ни е брат, а зид,

на който се лепят афиши.

1934 г.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.